"Det är av kärlekjag gör det här. Ske Guds vilja." Alyce Parker
FREDAG
Gode Gud, vaka över mina barn.
-Hej. -Hur står det till?
Du kan lägga den här borta.
Kan jag hjälpa er, mrs Parker?
Mrs Parker? Mrs Parker?
Mrs Parker, kan jag hjälpa er?
-Hur är det med er? -Det är fukten som gör mig snurrig.
Det lär bli värre innan det slutar.
Åkte in för att handla innan vädret blir sämre. Tillbaka före tolv. Mamma
-Snap pops! -Tyvärr, du får inga snap pops.
-Snap pops. -Det är första avhållsamhetsdagen.
-Snap pops. -Mjölk eller te.
Det gäller bara till efter söndag. När det är fasta får vi inte äta.
Inte kött, frukt eller spannmål.
Drick din mjölk, så blir du mätt.
Stjälp inte i dig den. Då får du ont.
Jag vet inte varför hon lämnade kläder ute.
Hennes huvudvärk har blivit värre.
Jag önskar att pappa lät henne gå till en läkare.
Du vet vad han tycker om det.
Mr Parker? Mr Parker.
Stanna här.
Pappa.
Spotta ut.
-Hej. -Hej, doktorn.
Ledsen attjag är så sen. Vägarna är bedrövliga. Jag heter dr Barrow.
Vi vet. Du förlöste vår lillebror Rory.
-Lille Rory, ja. Hur mår han? -Han växer.
Bra. Var är er pappa?
Han kunde inte komma. Han sörjer fortfarande.
Det förstårjag. Det är tungt.
-De sa att hon drunknade. -Jag måste undersöka henne först.
-Obducera, menar du. -Ja. Sån är lagen.
Förlåt, men det var så länge sen. Jag minns inte vad du heter.
-Iris. -Och du?
-Rose. -Iris och Rose.
Det räcker med att en av er identifierar henne.
Jag gör det.
-Jag gör det. -Okej. - Vi kommer om en stund, Rose.
Mr Parker.
Det är blött här ute, mr Parker.
Hon har kommit till en bättre plats.
Vi säger det. Men tror vi på det?
Emma Parker. 47 år.
Frisk lever. Måttlig förkalkning i vänsterkammarartärerna.
Tecken på darrningar.
Atrofi i höger vastus lateralis-
-vilket tyder på tidig Parkinsons.
Hur gör vi med lammdagen, pappa?
Vi gör som vi alltid har gjort.
I övermorgon fortsätter vi.
Mamma ärju borta.
Va?
-Mamma är borta. -Det är det vi gör. Vi fortsätter.
Iris är äldsta dottern. Nu är det hennes plikt.
Trädet har fallit. Bäcken har svämmat över.
-Hämta ljus, Rose. -Jag säger till på trailerparken.
Du är väl inte rädd? Är du rädd?
Var inte rädd.
Jesus kommer hit Han kommer hit snart
-När kommer Jesus? -Snart.
Duktig pojke.
Sjung.
Pappa är hemma.
LÖRDAG
Vad har du hittat?
Kom.
Mr och mrs Kimble, i nittionio fall av hundra-
-har den försvunna bara ingen fungerande telefon.
Er dotter är säkert hos en vän och är lika bekymrad för er.
Det är första gången hon inte har kommit hem.
Jag förstår, men vi har stängda vägar, trasiga ledningar, stängda broar.
Vi ger det ett dygn. Om hon inte har kontaktat er då gör vi en efterlysning.
Emily, ta kopior av fotot och gör en efterlysning på Valerie Kimble.
Det fixarjag.
Tack.
Förlåt, jag vet attjag kommer olägligt, men jag är klar här.
Det finns inga jobb, och nu har halva samhället spolats bort.
Vi åker söderut till min bror och försöker börja om.
Det är nog allt. Lycka till, mr Parker.
Jag är hungrig.
Snap pops.
-Det är till dig. -Jag förstår inte.
Som ett tacksamhetsbevis för i går kväll.
Vänlighet ska besvaras med vänlighet.
-Står det i Bibeln? -I min står det.
-Tack. -Begravningen är i eftermiddag.
-Så snart? -Det är så vi gör.
Jag tänkte fråga om du kunde ta hand om min son ett tag.
-Han är för ung för sånt. -Det är klart.
Det görjag gärna, mr Parker.
Det här är sheriff Meeks. Lämna ett meddelande så hörjag av mig.
Hej, Bob. Det är dr Barrow.
Jag hittade nåt märkligt i morse. Min hund grävde fram det.
Jag kan komma förbi i dag om det går för sig. Hör av dig.
Var är du, gumman?
Nu får du ta hand om dem. Klarar du det?
Jag är äldst. Det är så det är. Det är så det alltid har varit.
Det verkar inte rättvist.
Det är mitt bekymmer. lnte ditt.
Vad skulle hända om vi vägrade och bara slutade?
-Han skulle väl tvinga oss. -Jag vill bara få det gjort.
Sen har vi ett år på oss att komma på nåt.
-Jag önskar att vi var som alla andra. -Det är vi inte.
-Vad gör du? Du får inte vara här nere! -Jag såg monstret, pappa.
En dag ska jag lära dig hur man gör för att inte vara mörkrädd. Hur låter det?
-Bra. -Under tiden ska du hålla dig borta.
Var inte där du inte hör hemma. Okej?
-Pojkar måste man hålla koll på. -Förlåt, pappa. Rose sa att han sov.
Det är inte Rose som är ansvarig. Vi har bara varandra.
Vi måste hålla ihop. Förstår du?
Och fröet ska bli trädet som bär frukt.
-Och utfordrar familjen. -Amen.
Närjorden har återtagit våra lemmar ska vi vandra med honom.
Han kallar oss till en bättre plats-
-utan nöd och jordisk hunger.
Men skulle ett brådskande öde, olägliga lott-
-föra dig till ditt öde-
-det namnlösa väsen som ansätter de trakter där ingen man satt sin fot-
-anförtro dig till Gud.
Skåda Guds lamm som utplånar världens synder.
-Amen. -Amen.
Han har inte ätit sen mamma...
Åk hem med honom och låt honom vila ut. Ge honom nåt lättsmält, soppa eller så.
-Jag ringer i morgon. -Beklagar sorgen, lris.
Tack för att du kom, Anders. Det var snällt.
Nej, hon led inte alls.
Vi är hemma, pappa.
Hon var den första. Nu är den din.
"24 december 1781."
"Pappa har hittat ett nytt hem åt oss, fridfullt och med utsikt över dalen."
"Skogen är stilla. Det är en plats ovetande om människans slit."
Skörden försvinner och vintern nalkas.
Mor avstårfrån mat så att barnen kan äta.
Far och farbror Burnett gav sig av i gårför attjaga.
Vi berför att de ska återvända oskadda, för naturens grymhet är stor.
Hej. Jag hoppas attjag inte stör.
Jag ville säga att när pappa dog-
-var det tungt förfamiljen. Särskilt för mamma.
Var har du varit? Jag har inte sett dig på hela sommaren.
Jag har varit på polisutbildningen.
Det är min första vecka i tjänsten.
-Tvingade de er att klippa er? -Såna är reglerna.
-Vill du komma in? -Nej, men...
Minns du Valerie Kimble?
Har du sett henne på sistone?
Inte sen skolan slutade. Hon är söt.
Hon är försvunnen. Hon försvann alldeles före ovädret.
Jag tänkte att eftersom hon körde hem den här vägen varje dag-
-att nån kanske såg henne.
Fråga på trailerparken. Men nya tjejen har stuckit. Det har gått trögt.
Det har det för alla. Jag går och frågar där.
Ta det inte på fel sätt, men jag tänkte att...
När allt har lugnat sig kanske vi kan gå på bio eller nåt nån gång.
-Bio? -Ja.
Eller gå på restaurang eller vad du vill göra.
-Fråga igen en annan gång så kan vi se. -Ja, det är klart.
Ja, jag råkar väl på dig, hoppas jag.
Om jag inte råkar på dig först.
Var det killen från skolan som du gillade?
Han är okej.
Snygg frisyr.
Jag förstår inte varför du stannar här.
Du skulle behöva en lång, varm semester.
Om jag var du hade jag gått i pension och stannat där. Hon kan stanna här.
-Vad tror du? -Kyrkogården är översvämmad.
Kyrkogården ligger nedströms, och du vet att inget flyter uppströms.
-Hur säker är du? -Inte säker.
-Vi får skicka det till Albany. -Det går inte när vi har översvämning.
Det råder krisläge. Jag kan inte inleda en utredning för en enda benbit.
-Det begärjag inte. -Jag vet.
-Du vet vad det här är, Jim. -Vad då?
-Förlåt. -Det gör inget. Du har säkert rätt.
Jag griper väl efter halmstrån.
Tro mig. När Kimmy försvann gjorde vi allt vi kunde.
Men hon var försvunnen. Sånt händer.
Jag önskar att det inte gjorde det, men det gör det.
"Och monstret levde lyckligt i alla sina dagar."
Nej, det gjorde han inte.
-Vad då? -Monstret är olyckligt. Han gråter.
-Vad menar du? -Jag hörde honom i källaren.
Han är där, och han är ledsen.
Nu får du somna. God natt.
Vi förlorade mrs Burnett.
Mor blir svagare för varje timme. Jag är rädd att hon inte klarar vintern.
Far återvände i morse med färskt kött.
Farbror Burnett fortsatte österut för att försöka nå utposten.
Han har inte återvänt, och jag tror inte att han gör det.
Far säger att allt ärförlåtet av Herren.
Pappa.
Tänk om vi var annorlunda, om vi inte var som vi är.
Kom.
Vad är vi?
Gud valde att vi skulle vara som vi är.
Om vi inte gör som han säger blir vi sjuka av giftet.
En efter en skulle vi dö. Man kan inte dölja tvivel för honom.
Han vet allt, ser allt.
Du är starkare än du anar, flicka.
Jag vet, pappa. En dag till.
-Jag älskar dig så mycket. -Jag älskar dig med.
SÖNDAG
Ursäkta mig.
-Hej, doktorn. -Vad tror du det är för ben?
-Var hittade du det? -Vid bäcken bakom mitt hus.
Pappa hade vetat. Han var bra på ben.
Enligt min ringa mening är det från en människa.
I så fall fårjag tro på dig. Du är läkare.
Jag berättade det för Meeks, men han tror attjag bara är knäpp.
Han kanske har rätt, men tre personer harförsvunnit från stan på tjugo år.
-En var min dotter. -Det minns jag. Jag deltog i sökandet.
Men om man räknar med orter inom 8 mil har minst 30 personer försvunnit.
-Ingen har hittats. -Jag är inte sheriff.
Jag tänkte bara att det var användbar information.
Det är bra människor här i stan. Trevligt folk.
De flickorna begravde nyligen sin mor, men de är här och hjälper till.
Pappan är ganska skum.
Huset bjuder. En av kylarna är trasig, så vi måste äta upp allt i den.
-Kan jag få en kopp kaffe? -Visst.
Jag kan komma förbi i morgon, så kan du visa var du hittade det.
-Han vaknade sjuk och var varm. -Det är bara feber. Det får barn.
Har ni värktabletter? Kan ni krossa en i ett glas mjölk?
-Krossa den ordentligt. -Kommer han att bli bra?
Ja då, vi måste bara byta kläder på honom. - Har du nya kläder åt honom?
Din stackare.
Du är så rar.
Jag är hungrig.
Vad händer här?
-Han har feber. -Konstigt att vi inte är sjuka allihop.
Alltjäkla regn sätter sig i benen.
Du är en bra granne, Marge.
Jag följer dig ut.
-Ni kanske borde gå till läkaren. -Det har vi inte råd med.
Vi brukar inte vara sjuka. Han är snart bra igen.
Du blöder.
Ser man på. Den måste ha blivit torr av kaminen i skjulet.
Det är skaparen som säger att tiden är inne.
Mor har kommit till Herren. Nu är det bara vi tre.
Far harförändrats de senaste veckorna.
Han håller sig långt inne i grottan och citerar skriften och gråter.
Jag tror attjag känner till fars hemlighet.
I och med att far misterfattningen har vår överlevnad blivit mitt ansvar.
Det är av kärlekjag gör det här. Ske Guds vilja.
Alyce Parker. Lammdagen 1782.
Vi måste ringa familjen Kimble.
Håll den.
Hjälp mig.
-Hjälp mig. -Jag kan inte.
-Vi måste. -Du tänker lämna mig för poliskillen.
Inget splittrarfamiljen. lnget.
Jag behöver dig. Jag klarar det inte ensam.
Hjälp mig, Rose. Hjälp mig!
Förlåt, mrs Stratton. Ni kommer till en bättre plats.
Släpp mig!
Iris, gör så att det slutar. Snälla.
Snälla, Iris.
-Har ni dödat monstret? -Ja.
Säg till pappa att maten är klar.
Hur mår du?
Jag visste inte att det skulle vara så.
Jag tänker inte göra det igen. Han kan inte tvinga mig.
Det kan inte ens Gud.
-Jag tänkte se hur det var med grabben. -Han är bättre.
Jag tog med lasagne. Ät den innan den blir dålig. Den är vegetarisk.
-Det var snällt. -Jag hörde nån nere i skjulet förut.
Det måste ha varit pappa. Han är den enda som får vara där nere.
Det lät som en gråtande flicka.
Jag vet inte vad du tror att du hörde, men du har fel.
Tack.
God kväll.
Tack för den föda vi får.
Välsignade är lammen, för de är hans gåva. Amen.
Amen.
Gott.
Din mamma hade varit stolt.
-Ät, Rose. -Ja, pappa. Det är varmt.
Blås.
Det krävs mer än en översvämning för att tvinga vår familj på knä.
MÅNDAG
-Ser ut som kastrullglans. -Och vad är "kastrullglans"?
Det har kokats. Ring om du hittar mer. Jag är på bårhuset.
-Kastrullglans... -Tack!
Iris, vakna.
Kom.
-Ring innan du hälsar på en tjej. -God morgon.
-,Vad gör du i min bäck, Anders? -Odslar min tid och får blöta fötter.
Men det gör inget nu när du är här.
-Du kan få låna strumpor av pappa. -Tror du det?
Det är säkert. Kom.
Jaha, vad är det du letar efter?
Det borde jag nog inte berätta.
För mig kan du berätta. Du var den första killen jag pussade.
-Men det minns du säkert inte. -Jo då, det minns jag.
Då så. Säg vad du letar efter.
I ovädret har en del saker spolats upp i bäcken.
-Vad då för saker? -Ben.
Vi har hittat ben här sen jag var liten. Mest från hjort och tvättbjörn.
-Dr Barrow tror de ärfrån människor. -Nu driver du med mig.
Nej, jag lovar. Han tror det.
Men sheriffen tror inte på det. Jag vet inte.
Jag hämtar strumpor åt dig.
Iris, kan jag få ett glas vatten?
Iris?
-Herregud. -Vad gör du här? Har nåt hänt?
Nej, jag blev bara blöt om strumporna.
-Iris hämtar torra åt mig. -Vad är det där?
Ser ut som en gammal tand eller nåt. Jag hittade den i bäcken.
-Hur gammal är du nu, Rose? -Fjorton.
-Du börjar bli stor. -Sånt händer.
Ja, det gör det.
Ta emot.
Tack.
-Vad är det? -En gammal benbitjag hittade.
-Pappa är bra på ben. -Det var min med.
Släkten har en gammal begravningsplats som vi brukade gå till när vi var små.
-Det finns till och med stenar kvar. -Hur långt bort?
-Nedanför vattenfallen. -Jag kanske ska ta en titt.
Det kan komma från en av våra släktingar.
-Jag visar var den ligger. -Tack.
Du börjar bli lika vacker som din syster, Rose. Vi ses.
Hej då.
Din syster verkar rädd attjag ska stjäla dig.
Ska du det?
Lyssna.
Vad är det?
Pappa kallade dem värmesyrsor. Det är ett tecken på att sommaren är på väg.
Fan.
Vad är det?
Det var inget. Kom, vi är snart framme.
Några är brända och har Y-formade märken-
-som efter en tandad kniv.
T-formade snitt som efter en plan kniv-
-till exempel en filékniv.
Parkinsons sjukdom
Darrningar, stelhet, långsamma rörelser
Äger din pappa all den här marken?
Se även: Alzheimers sjukdom, motorneuronsjukdom, prionsjukdom
Prionsjukdomar
Kuru
Kuru är en obotlig sjukdom orsakad av prionerfrån människor.
Skakningar Dålig balans
Kända orsaker: kannibalism, förtäring av hjärnvävnad
Nej.
Det är bara en blomma.
Det är inte värt det, Anders. Jag är inte den du tror.
Det enda jag tror är att du är vacker och attjag tycker om dig.
-Jag är inte vacker. -Jo, det är du.
-Inte inuti. -Jag kanske bara ska följa dig hem.
Ditt kräk. Rory är ensam.
Jag vet inte var din syster är. Gå hem och ta hand om din bror.
Nu!
Försvinn härifrån. Båda två.
Det här är Anders. Jag kan tyvärr inte...
Det här är sheriff Meeks. Jag kan inte svara.
Vi tar bilen när han har somnat. Vi åker in till stan och börjar om.
Gråt inte. Det kommer att ordna sig.
Du är så vacker.
Det kommer att gå bra.
Pappa är arg.
Gud är min herde. Mig ska inget fattas. Han låter mig vila på gröna ängar.
Han leder mig på rätta vägar.
Om jag vandrar i dödsskuggans dal fruktarjag intet ont.
För han är med mig. Hans käpp och stav tröstar mig.
Godhet allenast och nåd...
-Hej, Emily. ÄrAnders här? -Nej, bara jag.
-Jag harförsökt ringa till honom. -Han kanske är vid fyrverkerierna.
-Är Meeks här? -Han ryckte ut till en olycka.
-Kan du passa min hund ett tag? -Vad gullig han är!
-Jag glömde en sak inne hos Meeks. -Dörren är olåst. Varsågod.
-Du är duktig med hundar. -Hittade du det du behövde? Bra.
-Har ni sett Anders? -Inte i dag.
Har ni sett Anders?
Emma, jag har sett tecknen. Nu kommer vi hem till dig.
-Är Meeks här? -Jag har inte sett Meeks.
Fader, vi har bevarat vår tradition i sin renhet.
Vi söker vår Herre.
Kom då. Nu går vi.
Kom så går vi. Duktig hund.
Visst är det vackert? Du kommer att behöva vara modig.
Du måste lyssna på mig och detjag säger. Kan du göra det?
Vad duktig du är.
Gör er klara för att äta.
Duktig hund.
Det är nånting med familjen Parker. Aker dit nu. Möt mig där om du kan.
ARSENlK
Iris.
Fader, lyft oss ur denna liderliga värld-
-enade som ett-
-och höj oss till rättfärdigheten.
Vi har bevarat vår tradition i sin renhet-
-och söker vår belöning i livet efter detta. Amen.
Vi var förlorade som lammen.
Men vi har hittat ljuset som leder hem.
Låt oss äta.
Iris.
Öppna.
-Jag vill prata med er pappa. -Kom in.
-Dr Barrow. -Mr Parker.
Är doktorn hungrig? Vi har gott om mat.
-Nej tack. -Vad har du på hjärtat?
-Det är ganska känsligt. -Låt mig och doktorn prata ostört.
Varde ljus.
Går det bra om jag röker?
Hur länge har ni haft skakningar?
Du kom väl inte för att prata om mitt hälsotillstånd?
-Nej, det gjorde jag inte. -Vad gäller det, då?
-Har ni sett Anders? -Vem?
Polisen.
Jaha. Ja.
-Har han varit här? -I morse.
Men han gick.
-Var det nåt annat? -Ja, faktiskt.
Er fru led av en sällsynt sorts prionsjukdom.
Den förkommer bland stamfolk på Nya Guinea.
Den orsakas av att man äter människokött.
-Dödade ni min dotter? -Va?
Er dotter har ett hårspänne som min dotter fick när hon fyllde sexton.
Åt ni upp min dotter?
Jag skulle vilja fråga...
-Är doktorn religiös? -Berätta om min dotter.
-Det är inte så populärt längre. -Berätta om min dotter.
Berätta om min dotter!
Nej, pappa!
Gjorde du det?
Det är ingen fara. Ligg stilla.
Det kommer att ordna sig.
Förlåt, gumman. Jag älskar dig.
Jag ska hämta dina syskon.
Kom.
Ut!
Marge! Snälla, öppna.
Marge, öppna!
Marge!
Vad fan är det som händer?
Kom.
Kom. Det är ingen fara.
Det är ingen fara, Rory.
Kom. Du behöver inte vara rädd för mörkret. Jag ska lära dig.
-Rose. -Nej.
-Kom hem nu. -Nej.
Iris behöver dig. Iris behöver dig.
-Iris... -Iris behöver dig.
Hon är oskadd. Kom nu.
Kom. Duktig flicka.
Allt är förlåtet av Herren.
Du ser precis ut som din mamma.
Gråt inte.
-Jag älskar dig, pappa. -Jag älskar dig med.
Översättning: Erik Swahn www.undertext.se